Hiányzik a társadalmi megbecsülés a tanároknak
![Hiányzik a társadalmi megbecsülés a tanároknak](https://www.elte.hu/media/c8/fb/4038218cbefcd44803a7f22693cfc1c5558e1554309b4d3c7d5e34b7bc5a/tanarno-hvg-stock-thumb.jpg?v202209270307)
Az ELTE PPK Neveléstudományi Intézetében három kutatócsoport, húsznál is több kutató részvételével folyó MoTeL (Models of Teacher Learning) című kutatás a pedagógusok folyamatos szakmai fejlődését, a tanulási tevékenységet befolyásoló tényezőket vizsgálta. A 2020 októbere és 2021 februárja között zajló adatfelvétel során a kérdőívekben rákérdeztek a pedagógusok motivációs tényezőire, személyes oktatói nézeteire és a munkájukat befolyásoló szervezetek szerepére is. Az elemzés
összesen 5063 pedagógus és intézményvezető válaszait tartalmazza 656 általános és középiskolából.
Az eredmények szerint a pedagógusok leggyakrabban szakirodalom és oktatásról szóló hírek olvasásával fejlesztik magukat, illetve sokuknál jellemző az önreflexió (tanórák utólagos átgondolása), a kollégákkal való szakmai megbeszélések és tanulási tapasztalatok megosztása, valamint a formális képzéseken való részvétel. Kevesen kapnak ugyanakkor személyes mentorálást, és ritka a mélyebb szintű együttműködés is a kollégáikkal. Képesítést adó formális felsőoktatási képzés óráit 60 százalékuk soha nem látogatta, a következő 3 évben a megkérdezettek fele nem is tervezi, hogy szakmai képzésen vegyen részt. Külföldi mobilitási programokban a válaszadók nagy többsége szintén (84,7%) nem vett részt.
A pedagógusokat kérdezték arról is, hogy mennyire jellemző rájuk a tanítási gyakorlatuk eredményességét szolgáló új megoldások adaptálása vagy fejlesztése. A kitöltők közel kétharmada (65,8%) nyilatkozott úgy, hogy az elmúlt 3 évben gyakran alkalmazott innovatív módszereket.
A válaszadók minden kompetenciaterületen magas szintűnek ítélték meg saját felkészültségüket, így például a szaktárgyi tudás, valamint a saját fejlődésért és iskola megújításáért való felelősségvállalás tekintetében, legkevésbé a digitális kompetenciák terén érezték magabiztosnak magukat.
A tanárok szakmai fejlődését támogató szereplők közül a megkérdezettek többsége az intézményvezetőt emelte ki, de jelentős támogatást nyújtottak nekik az intézményen belüli kollégák és a családtagok, barátok is. A válaszadók egyötöde úgy nyilatkozott, hogy számára egyáltalán nem nyújtott segítséget szakmai fejlődéséhez a mentor, a szaktanácsadó, a tanfelügyelet vagy felsőoktatási szereplő, ugyanakkor ilyen személyek a többség számára nem is voltak elérhetők.
A kérdőívben érdeklődtek az akadályozó tényezőkről is. Nem meglepő módon a leterheltség, az időhiány jelenti a legnagyobb akadályt a legtöbb – háromból kettő – pedagógus számára. A válaszadók egynegyede-egyharmada nyilatkozott úgy, hogy a megfelelő eszközök hiánya, az országos szabályozók rugalmatlansága vagy az együttműködésre rendelkezésre álló idő rövidsége jelentősebb vagy teljes mértékben akadályozta fejlődését. Az elemzésből kiderült az is, hogy
a tanárok több mint 90 százaléka szeret jelenlegi iskolájában dolgozni
és elégedett a saját munkájával. A kiégés veszélyére figyelmeztet ugyanakkor az, hogy a válaszadók közel fele egyetért azzal, hogy a pályája elején lelkesebb volt, mint most. A pedagógusok nem egészen fele gondolja csak azt, hogy a pályának több az előnye, mint a hátránya, és túlnyomó részük (89,5%) szerint a társadalom nem becsüli meg e hivatást.
Mégis, a többség (69,5%) inkább vagy biztosan újra a pedagóguspályát választaná. A reprezentatív felmérés eredményei szerint a pályaelhagyást nagyjából minden ötödik pedagógus fontolgatja.
Az eredmények leíró statisztikai elemzését közlő MoTeL gyorsjelentés itt olvasható, míg a felmérés néhány alapadatát a MoTeL infografika mutatja be.
Forrás: ELTE PPK